‫- מסע בזיכרון -‬
‫העבר יכול לרדוף אדם.‬
‫כך אומרים.‬
‫והעבר הוא רק רצף רגעים.‬
‫כל אחד מהם... מושלם.‬
‫שלם.‬
‫חרוז במחרוזת הזמן.‬
‫העבר לא רודף אותנו.‬
‫הוא אפילו לא יזהה אותנו.‬
‫אם יש פה רוחות רפאים...‬
‫אלו אנחנו, שרודפים את העבר.‬
‫איבדת את המלכה שלך.‬
‫רוצה למצוא אותה שוב?‬
‫אולי בפעם אחרת.‬
‫- הבנק הראשון של מיאמי‬ ‫באניסטר ושות' -‬
‫איחרת.‬
‫לאיחור יש משמעות רק בזמן לינארי.‬ ‫אנחנו לא מתעסקים בזה.‬
‫ובכל זאת, אנחנו גובים לפי שעה.‬
‫הפגישה הראשונה שלך כבר כאן.‬
‫מי זה?‬
‫החבר הוותיק שלך מהצבא.‬
‫זה שאף פעם לא משלם.‬
‫האנק.‬
‫היי, באניסטר.‬
‫מה שלומך?‬
‫גירשו אותי מהדירה שלי.‬
‫ברון אדמה?‬
‫כמובן.‬
‫הם גונבים כל חלקת אדמה יבשה.‬
‫אני מתגעגע לבית הישן שלי.‬
‫אני רוצה לראות שוב את אנג'י.‬
‫כמובן.‬
‫בעבר, לא יכולת לחזור לאחור.‬
‫אבל הזמן הפסיק להיות זרם חד כיווני.‬
‫הזיכרון הוא הסירה שמפליגה נגד הזרם.‬
‫ואני משיט אותה.‬
‫כשהים עלה על גדותיו ופרצה מלחמה...‬
‫לא נותר למה לצפות...‬
‫אז אנשים החלו להביט לאחור.‬
‫המכל שימש במקור בתור כלי לחקירות...‬
‫ומאז...‬
‫הנוסטלגיה הפכה לדרך חיים.‬
‫מיקרופון.‬
‫אבל בשביל ואטס ובשבילי, זו פרנסה.‬
‫המפה הסינפטית הושלמה. הוא מוכן להפוגה.‬
‫אתה יוצא למסע.‬
‫מסע בזיכרון.‬
‫היעד שלך?‬
‫מקום וזמן שכבר חווית.‬
‫כדי להגיע לשם...‬
‫אתה רק צריך ללכת בעקבות הקול שלי.‬
‫קיץ.‬
‫לפני 13 שנים.‬
‫אתה נמצא בשדות מאחורי הבית של אביך.‬
‫אתה מרים את הכדור.‬
‫קדימה, אנג'י. עזבי אותו.‬
‫קדימה, עזבי אותו, אנג'י. קדימה.‬
‫כן, ילדה טובה.‬
‫טוב. מוכנה? מוכנה?‬
‫לכי תביאי אותו.‬
‫בואי, מותק. בואי הנה.‬
‫בואי הנה, עזבי אותו.‬
‫ילדה טובה. כן. את ילדה טובה מאוד.‬
‫בואי, מוכנה?‬
‫את רוצה שוב?‬
‫לכי תביאי.‬
‫תביאי את הכדור, אנג'י.‬
‫אני אוהבת את הכלבה הזאת.‬
‫אין לי כסף, אבל יש לי את אלה.‬
‫אתה יודע מה באקה יעשה לך אם לא תיגמל, כן?‬
‫לא משהו חמור יותר ממה שהעולם כבר עשה לי.‬
‫את יודעת איך זה היה.‬
‫שניכם שירתם.‬
‫שמעתי שהיית צלפית מעולה.‬
‫רק אחרי כמה משקאות.‬
‫ואם כיוונתי לאדם שמימין למטרה.‬
‫זה לא מספיק, אבל...‬
‫אני אחזיר לך בפעם הבאה.‬ ‫-לא, זה עליי.‬
‫תודה.‬
‫אם תמשיך לחלק דברים בחינם‬ ‫לחברים שלך מהצבא...‬
‫המקום לא יחזיק מעמד.‬
‫אנחנו נסתדר, ואטס.‬ ‫נוסטלגיה לעולם לא תצא מהאופנה.‬
‫האמת היא שאין דבר יותר ממכר מהעבר.‬
‫מי לא היה רוצה לשוב ולהתאחד עם יקיריו?‬
‫או לחיות פעם נוספת‬ ‫את הרגעים המשמעותיים ביותר?‬
‫תראי את הבהונות.‬
‫אימא יכולה לנשק אותן?‬
‫הילדה המיוחדת של אימא.‬
‫אבל לזיכרונות, גם לטובים שבהם,‬ ‫יש נטייה לרעבתנות.‬
‫אם לא תיזהר, הם יכלו אותך.‬
‫אל תדאגי, פרח שלי. אני אוהב אותך.‬
‫אני תמיד אדאג לך.‬
‫היי, אלזה.‬
‫הנה. קחי את זה הביתה.‬
‫את תמיד חוזרת לאותו זיכרון.‬
‫כך תוכלי לצפות בו בכל זמן‬
‫במקום לבזבז כסף על המכל בכל שבוע.‬
‫תודה.‬
‫אבל זה לא אותו דבר.‬
‫במסע בזיכרון,‬ ‫אני מרגישה את הזרועות שלו סביבי.‬
‫דבר לא משתווה לזה.‬
‫חשבתי שהכסף מדאיג אותך.‬
‫נמאס לי לבהות בתחת הלבן שלו.‬
‫היא צריכה להפסיק עם הרגשנות ולהמשיך הלאה.‬
‫אני הולך הביתה.‬
‫קח. שתה קצת.‬
‫זה יעזור עם הכאבים.‬
‫חשבת שאני לא רואה שכואב לך?‬
‫טוב, אצלי זה בגלל הרגל. מה התירוץ שלך?‬
‫אני עובדת בשבילך.‬
‫יש לנו תור נוסף?‬
‫לא.‬
‫אנחנו סגורים.‬
‫אני מצטערת. אני יודעת שמאוחר.‬
‫איבדתי את המפתחות בדרכי הביתה.‬
‫חיפשתי במשך שעות ולא מצאתי אותם.‬
‫תתקשרי לפורץ.‬
‫זה מזיק לעסקים, אבל זה נכון.‬
‫יש רגעים שלעולם לא ירפו ממך.‬
‫כמו הרגע שבו ראיתי אותה לראשונה.‬
‫נוכל לתת לה תזכורת קטנה.‬
‫תודה.‬
‫בשביל מה זה?‬
‫כדי להגן על כולם.‬
‫זה מבטיח שלא נגרום לך‬ ‫להיזכר במשהו שאת לא רוצה שנדע.‬
‫תצליחו למצוא את המפתחות שלי?‬
‫זה תלוי. הם הלכו לאיבוד או נשכחו?‬
‫דברים שנשכחו, תמיד ניתן‬ ‫לאתר ולהסיר מהם את האבק.‬
‫אבל הדברים שאבדו, אליהם לא מתייחסים‬
‫עד שהם אינם.‬
‫הם מוגדרים על ידי היעדרותם.‬
‫לא תוכלי לזכור משהו שלא הותיר עלייך רושם.‬
‫בואו נאמר שהמפתחות הונחו במקום לא נכון.‬
‫זה הכסף שלך.‬
‫שבי בבקשה.‬
‫תיופנטל. זה ירגיע‬ ‫את מסלולי העצבים לקראת ההכוונה.‬
‫זה לא יכאב. רק צביטה קטנה.‬
‫בסדר?‬
‫בקרוב חומר ההרדמה יתחיל להשפיע.‬
‫אם תרצי להתפשט, יש לנו חליפות צניעות...‬
‫אז אוכל לצאת בזמן שאת...‬
‫אתה תראה הכול בכל מקרה, לא?‬
‫את צריכה להוריד אותם.‬
‫אנחנו לא חוצים את 30 הוולט.‬
‫- מתח 27.10 -‬
‫לא צריך הרבה כדי לשחרר שטף של זיכרונות.‬
‫הסוד הוא למצוא את הנכון.‬
‫תירגעי. זה תמיד עובר בשלום.‬
‫אל תגיד "תמיד".‬
‫"תמיד" זו הבטחה שאי אפשר לקיים.‬
‫אני מיי, דרך אגב.‬
‫ניק.‬
‫בוא נסיים עם זה, בסדר?‬
‫את יוצאת למסע. מסע בזיכרון.‬
‫היעד שלך?‬
‫מקום וזמן שכבר חווית.‬
‫כדי להגיע לשם,‬ ‫את רק צריכה ללכת בעקבות הקול שלי.‬
‫אתמול בערב. השמש שוקעת.‬
‫את מתחילה את היום שלך.‬
‫בסדר.‬
‫סאנקן קוסט?‬
‫היא לבושה?‬
‫כאילו שאכפת לה.‬
‫הנה. היא הכניסה את המפתחות לתיק.‬
‫מתי הייתה הפעם הבאה שהוצאת את המפתחות?‬
‫- מועדון הקוקוס -‬
‫הם עדיין אצלה.‬
‫בבקשה. להתראות.‬
‫תאתחלי.‬
‫ראית את העגילים שלי?‬
‫אילו עגילים?‬ ‫-עגילי המזל. עם אבן הירקן?‬
‫מצאנו אותם.‬
‫תאתחלי.‬
‫למה לטרוח? היא שכחה‬ ‫את המפתחות בחדר ההלבשה.‬
‫ניק, נו, נוציא אותה מהמכל.‬
‫בעוד רגע.‬
‫מה הבעיה שלה, לעזאזל?‬
‫היי.‬
‫גברת מגונדרת שכחה פה משהו.‬
‫כשהשמש זורחת...‬
‫מיאמי הופכת לעיר רפאים.‬
‫- בית העירייה -‬
‫כדי להימלט מהחום,‬ ‫העיר עברה לפעול רק בלילות.‬
‫אך השינה לא באה בקלות.‬
‫כולנו רדופים על ידי משהו.‬
‫- מתנועעים בין הגלים‬ ‫בריקוד שלא זכו לרקוד. -‬
‫- לחיצת יד של אבי,‬ ‫נחשול ביטחון. -‬
‫- "צריך ללכת", הוא אמר.‬ ‫"עכשיו", הוא אמר. "אין זמן". -‬
‫- פתוח -‬
‫הקרבות בגבול הסתיימו לפני שנים...‬
‫אך הקרבות בבית רק החלו.‬
‫אנחנו מנסים להמשיך כאילו דבר לא השתנה...‬
‫אך למטה, העיר מבעבעת מחוסר שקט...‬
‫וזה אומר שלפרקליט המחוז תמיד יש עבודה.‬
‫וולטר סילבן חולה מאוד.‬
‫וולטר סילבן הוא ברון האדמות‬ ‫הכי ידוע לשמצה במיאמי.‬
‫הוא רצה לקנות את השטח בזול,‬ ‫אז הוא שרף אותו כליל.‬
‫סליחה שאיחרתי.‬
‫זה בסדר.‬
‫בסוף הפרקליט לא זקוק לשירותיך.‬
‫נכון, אייברי?‬
‫אתנגד לזה בערכאה הבאה.‬
‫אני בטוח שהם יסכימו‬ ‫שמרשי לא מסוגל להיכנס למכל.‬
‫אם את רוצה לגבות ממנו עדות,‬ ‫תיאלצי לעשות את זה בדרך הישנה.‬
‫לא תוכלי להרשיע אותי‬ ‫על היותי איש עסקים טוב, מותק.‬
‫לא, אבל אוכל להרשיע ברצח.‬
‫היו בבניין משפחות, מר סילבן.‬
‫לא כולן ברחו.‬
‫מעולם לא שרפתי אף בניין.‬
‫לא, ברור שלא.‬ ‫השפוטים שלך עשו את זה במקומך.‬
‫את והשותף שלך צריכים שאיכנס למכל...‬
‫כדי להוכיח את זה.‬
‫אבל זה לא עומד לקרות.‬
‫אז התיק מתקדם היטב.‬
‫לא נוכל לעשות דבר.‬
‫החוק לא תקף על אנשים כמו סילבן.‬
‫בוא, אבא. נלך הביתה, שתיקח את התרופות.‬
‫אני צריך לטפל בכמה עניינים.‬
‫מצאת אותה כבר?‬
‫לא, אבא. עוד לא.‬
‫אייברי צודקת.‬
‫הצתה, שוחד, רצח.‬
‫כל העיר רקובה מרוב שחיתות.‬
‫יחד, מאוחדים לקול אחד! נמאס ממשפחת סילבן!‬
‫במהלך המלחמה, ברוני אדמות‬ ‫כמו וולטר סילבן קנו את כל היבשה‬
‫במחירי רצפה.‬
‫הם התעשרו על חשבון הנואשים‬ ‫ונטשו אותם לחסדי הגאות.‬
‫אלו שנעקרו ממקומם‬ ‫ממשיכים הלאה כמיטב יכולתם.‬
‫בבוא היום,‬ ‫האוקיינוס יתבע את כל זה שוב לעצמו.‬
‫- סאנקן קוסט -‬
‫עד אז...‬
‫סאנקן קוסט זה המקום שאותו הם מכנים "בית".‬
‫- מועדון הקוקוס -‬
‫תודה.‬
‫יש לך קול נהדר.‬
‫אני עובדת כאן כבר ארבע שנים.‬
‫אתה הראשון שמבחין בקול שלי.‬
‫תוכלי לענות לי על תהייה שהייתה לי?‬
‫אתמול, לפני שעלית להופיע, בכית.‬
‫למה?‬
‫זה היה הזיכרון שלי.‬
‫לא היית אמור לראות רק על מה הסתכלתי?‬
‫תעצמי עיניים.‬
‫זו הדגמה קטנה שתענה לך על השאלה.‬
‫אז, יש לך חבר או מישהו שאת יוצאת איתו?‬
‫מה זה...‬ ‫-תעני על השאלה.‬
‫לעצום עיניים.‬
‫לא, אני לא יוצאת עם אף אחד כרגע.‬
‫אז למטרת הניסוי הזה,‬ ‫נשתמש במשהו יותר בסיסי.‬
‫הנשיקה הראשונה שלך.‬
‫דמייני את הרגע הזה.‬
‫צ'ארלי מולבייני.‬
‫טוב. איך שצ'ארלי הצעיר ניגש אלייך.‬
‫ואת הנשיקה עצמה.‬
‫לא רק את ההתחלה שלה...‬
‫את כולה.‬
‫עד הרגע שהשפתיים התנתקו.‬
‫בסוף ראית את עצמך‬ ‫לא פחות משראית אותו, נכון?‬
‫זה קורה לכולם.‬
‫תורך לענות על השאלה שלי.‬
‫למה בכית?‬
‫מלחץ.‬
‫זה קורה לפני כל הופעה.‬
‫אני עולה לבמה...‬
‫והם לא רוצים לראות אישה‬ ‫לבושה בשמלה מחנות יד שנייה‬
‫שתוהה איך היא תסגור את החודש.‬
‫הם רוצים משהו מושלם.‬
‫הם רוצים שישקרו להם.‬
‫זה לא נראה כאילו את משקרת.‬
‫טוב, אז אני מניחה שזה עובד.‬
‫אתה מוכן ללוות אותי הביתה?‬
‫בסדר.‬
‫אל תטרח. הנורה נשרפה.‬
‫רוצה מים?‬
‫בטח.‬ ‫-בסדר.‬
‫המכונה שלך...‬
‫עד כמה אתה יכול להתקרב‬ ‫מבלי לפוגג את האשליה?‬
‫אתה יכול להגיע למרחק כזה?‬
‫וכזה?‬
‫מה לגבי...‬
‫מרחק כזה?‬
‫לא נמאס לך לצפות מהצללים?‬
‫- להטביע את הברונים -‬
‫התעוררת מוקדם.‬
‫אני אוהבת את השעה הזאת ביום.‬
‫לפני שהשמש שוקעת והעיר מתעוררת.‬
‫תה?‬
‫אני לא מוצאת את הספל שלי.‬
‫הוא מתחת לכיור, על יד שפתון, גרביון...‬
‫ו...‬
‫מעסה הצוואר שלך.‬
‫חיטטת לי בדברים.‬
‫ראיתי את זה בזיכרון שלך.‬
‫למה אני לא זוכרת את הספל?‬
‫אנשים נוטים להבחין‬ ‫בדברים שבהם הם התמקדו באותו רגע.‬
‫כלומר, זה אפשרי,‬ ‫אם תבקרי מספיק באותו זיכרון...‬
‫שתבחיני בדברים חדשים, אבל...‬
‫אם לא תיזהרי, את עלולה להישרף.‬
‫הרגע הזה עלול‬ ‫להיצרב לך בתודעה בלופ אין סופי.‬
‫לכן אתה אף פעם לא נכנס למכל?‬
‫זיכרונות הם כמו בושם.‬
‫עדיף בכמויות קטנות.‬
‫אולי לא יצרת את הזיכרונות הנכונים.‬
‫אלוהים אדירים. אתה שוב כאן?‬
‫לא, לא, לא! תחזירי אותי! תחזירי אותי!‬
‫כבר חודשים שאתה נכנס למכל הזה‬
‫וחוזר לכל רגע שהיה לך איתה.‬
‫אתה מוכרח להחזיר את הראש שלך מהעבר להווה.‬
‫לעזאזל!‬
‫חרא.‬
‫עברו חודשים, ניק.‬
‫לא אוכל להמשיך להעלים עין.‬
‫אני הבוס, לא את.‬
‫והעלמתי עין מהמון דברים.‬
‫ההבדל הוא שאני יודעת‬ ‫מה אמצא בתחתית הבקבוק.‬
‫וזה לא תשובות.‬
‫היינו מאושרים. תכננו יחד עתיד.‬
‫היא לא הייתה נעלמת סתם, לא מבלי לומר מילה.‬
‫היא שילמה לבעל הבית שלה.‬ ‫היא פינתה את הדירה.‬
‫היא הייתה אומרת לי.‬
‫למה היא לא אמרה לי?‬
‫אני רק יודעת שלא משנה לאן הלכה,‬ ‫היא המשיכה הלאה וגם אתה צריך.‬
‫אנשים לא נעלמים סתם ככה.‬
‫בסדר? היא כנראה בצרות כלשהן.‬
‫אנחנו בצרות, ניק.‬
‫התאים גונבים לנו את העבודה,‬ ‫הלקוחות הקבועים נוטשים אותנו.‬
‫אפילו אלזה לא באה‬ ‫לזיכרון הקבוע שלה כבר חודשים.‬
‫לא חשבתי שאתגעגע‬ ‫לתחת הלבן של הזקן ההוא, אבל הנה.‬
‫לכל עסק יש עליות ומורדות.‬
‫לא, לא, לא. זה שונה.‬
‫הסתדרנו באזור המוצף במשך שנים.‬
‫אבל בקרוב הסכר ייפרץ...‬
‫ונמצא את עצמנו מתחת למים‬ ‫וללא כסף שיציל אותנו.‬
‫אז מה את מצפה שאעשה?‬
‫אייברי התקשרה. יש לה עבודה קבועה בשבילנו.‬
‫אז לך הביתה ותישן קצת.‬
‫כי אתה נראה נורא.‬
‫אני מנסה לשכוח.‬
‫אבל גם בלי המכל, היא רודפת אותי.‬
‫הספר הזה.‬
‫ראיתי שאתה קורא בו לפעמים כשאתה לא נרדם.‬
‫מה אלו? זיכרונות?‬
‫הם לא שלי. הם שייכים לאנשים שחקרתי.‬
‫בזמן המלחמה?‬
‫אי אפשר לאתר זיכרון אחד‬ ‫מבלי לעבור על אחרים.‬
‫לא יכולתי פשוט לראות את מה שהתבקשתי לחפש.‬
‫הבנתי למה הם ברחו מלכתחילה.‬
‫כשהגלים הגיעו אליהם‬
‫לא היו קירות להסתתר מאחוריהם.‬
‫והאנשים, מה קרה להם?‬
‫העולם המשיך הלאה.‬
‫בניסיון להעמיד פנים שכל זה לא קרה.‬
‫אבל יש דברים שאסור לנו לשכוח לעולם.‬
‫ויש דברים שלא נצליח לשכוח גם אם נרצה.‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫למה היא עזבה?‬
‫אנשים לא נעלמים סתם ככה.‬
‫- קוקוס -‬
‫- מועדון הקוקוס -‬
‫טוב.‬
‫תקשיב, אומר לך את מה שאני אומר לך בכל פעם.‬
‫מיי לא נמצאת כאן.‬
‫אם את יודעת משהו, בבקשה, כל דבר.‬
‫אני לא בטוחה שמיי הייתה האדם שחשבת שהיא.‬
‫- מיי - גג‬ ‫מיי - מפתחות -‬
‫- נ. באניסטר‬ ‫היזכרות בסיפור -‬
‫אתה יוצא למסע.‬
‫מסע בזיכרון.‬
‫היעד שלך?‬
‫מקום וזמן שכבר חווית.‬
‫אתה ער?‬
‫לא.‬
‫אז נראה שגם אני חולמת.‬
‫החבורה הזאת, מה קרה?‬
‫סיכון מקצועי.‬
‫נראה אותך ממלצר בעקבים בגובה 15 ס"מ.‬
‫איך בכלל הצלחת להכניס אותנו לשטח של ברון?‬
‫ביקשתי טובה מלקוח ותיק.‬
‫אתה עושה את זה כדי להרשים את כל הבנות?‬
‫רק את זו שאני מאוהב בה.‬
‫אתה לא מאוהב בי.‬ ‫אנחנו מכירים רק כמה חודשים.‬
‫את יודעת כמה שקיעות ראיתי בחפירות?‬
‫1,458.‬
‫ספרתי אותן, כל דקה ודקה.‬
‫השקיעה אירעה בדקות האחרונות‬ ‫לפני תחילת הלחימה.‬
‫בעבר תהיתי איך אוכל‬ ‫לנצל אותן בצורה טובה יותר.‬
‫עכשיו אני יודע.‬
‫בואי איתי.‬
‫אני רוצה לקחת אותך לאנשהו.‬
‫ספר לי סיפור.‬
‫סיפור? איזה מין סיפור?‬
‫סיפור עם סוף שמח.‬
‫אין כזה דבר סוף שמח.‬
‫כל הסופים עצובים.‬
‫במיוחד אם הסיפור היה שמח.‬
‫אז ספר לי סיפור שמח, אבל תסיים אותו באמצע.‬
‫שמעת פעם על אורפאוס ואורידיקה?‬
‫- לך לבית המשפט!‬ ‫- ואטס -‬
‫אלוהים.‬
‫סגור!‬
‫חרא.‬
‫- סגור -‬
‫היא חזרה בשבילי. אני יודע את זה.‬
‫יכול להיות שהעגיל אבד לה לפני חודשים.‬
‫המון חרא נסחף בביוב.‬
‫איחרת, באניסטר.‬ ‫-לא יכלאו אותי!‬
‫תירגע.‬ ‫-לא שוב!‬
‫חרא. חרא. חרא...‬
‫פגשתי הרבה מסתננים בגבול.‬
‫כדי לעצור אדם, יש דרכים יפות יותר מכדור.‬
‫כן?‬
‫שמעתי שהשותפה שלך‬ ‫לא חלקה את תפיסת העולם הזאת.‬
‫תפיסת העולם היחידה שלי היא "לא למות".‬
‫ויריתי הרבה כדורים כדי לשמר את המצב הזה.‬
‫- חדר גביית עדות -‬
‫הנה הם.‬ ‫-טוב, יופי.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫לא ראיתי ציוד כזה מאז המלחמה.‬
‫קיצוצים ממשלתיים.‬
‫הם מממנים עכשיו‬ ‫רק מכשירי דו-ממד לאתרי חוץ.‬
‫תכירו את מר פוקס.‬
‫סוחר סמים שמת ממנת יתר מהחומר שמכר.‬
‫שמענו שהוא עבד אצל ברון באקה‬ ‫מניו אורלינס שמכונה ג'ו הקדוש.‬
‫אנחנו מחפשים את ג'ו.‬
‫יכול להיות שנשאר שם רק סלט, אבל...‬
‫אם תמצאו משהו,‬ ‫הצו נותן לנו חלון של עשר שנים.‬
‫לפחות זה חוסך לנו תיופנטל.‬
‫- בית משפט מחוז מיאמי-דייד -‬
‫עברו 12 שעות. עדיין אין זכר לג'ו?‬
‫טוב, היית צריך להשקיע בציוד טוב יותר.‬
‫זה לא רק זה.‬
‫המוח שלו נלחם בהכוונה שלי כיוון שהוא גוסס.‬
‫כשגוססים, תמיד רוצים לסגור מעגל.‬
‫מחשבות אחרונות ומאושרות לפני המוות.‬
‫אני צריך גישה אחרת.‬
‫אתה אוהב מסיבות, פוקס?‬
‫הנה.‬
‫מה קורה?‬
‫איפה זה?‬
‫זה נראה כמו ניו אורלינס.‬
‫זה לורנזו. הבריון הראשי של ג'ו.‬
‫לורנזו, מה קורה?‬
‫בסדר.‬
‫זה מישהו חשוב?‬
‫תמשיך למלא את הכוס.‬
‫ראית חברים ותיקים נוספים?‬
‫לכל הרוחות, זה הוא.‬ ‫מצאנו אותו. זה ג'ו הקדוש.‬
‫מה קורה, ג'ו?‬
‫יש משלוח גדול שיגיע בקרוב.‬
‫אצטרך שהחברים שלך במשטרה יעלימו עין.‬
‫אפשר לדאוג לזה.‬
‫הוא עושה איזו עסקה.‬
‫עם מי ג'ו מדבר?‬
‫עם איזה חלאה. למי אכפת?‬
‫היא חדשה.‬
‫מיי?‬
‫לעזאזל.‬
‫מתי? מתי זה קרה?‬
‫- סמסון פ'‬ ‫נזק מוחי -‬
‫לפני יותר מחמש שנים.‬
‫תכיר לי אותה.‬
‫הצו לא כולל שיחות סטוץ של ג'ו.‬ ‫צריך להתקדם.‬
‫הבחורה, מתי עוד ראית אותה?‬
‫היי, ג'ו. זאת מיי.‬
‫תענוג.‬
‫העונג כולו שלי.‬
‫לא, לא, לא, לא את החרא החלש הזה.‬
‫עשית פעם באקה?‬
‫זה קצת חזק מדי לטעמי.‬
‫תקשיבי, תשירי במועדון שלו,‬ ‫תחגגי בבית שלו...‬
‫אבל הבאקה שלו לא לרמתך?‬
‫תירגע, פוקס.‬
‫בחורות כמוך צריך להעמיד במקום.‬
‫עזוב! לא, לא. לא!‬
‫מה לעזאזל, ג'ו?‬
‫תתנצל בפני הגברת.‬
‫להתנצל בפניה?‬
‫התבלבלת במעמד שלך בעולם הזה, פוקס.‬
‫תבין, בחורה כזאת היא יחידה במינה.‬
‫בעוד שגבר כמוך הוא בר החלפה.‬
‫רגע, רגע. חכה.‬
‫אני ממליץ לך לעשות את זה בחוץ.‬
‫קל יותר לנקות את שאריות המוח.‬
‫לא. בבקשה.‬
‫בבקשה! אסור לך לעשות את זה.‬
‫בטח שכן. כנראה אקבל על זה מדליה.‬
‫עצור, עצור! אל תירה.‬
‫רואה כמה זה פשוט?‬
‫כל השוטרים שם מושחתים. תתמקד בג'ו.‬
‫פשוט חכי.‬ ‫-סליחה.‬
‫את בסדר? את נראית נסערת.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫את בטוחה שאת לא רוצה?‬
‫זה מרגיע.‬
‫אלוהים, אל...‬
‫מה את עושה, מיי?‬
‫למי אכפת מהבחורה הזאת?‬
‫תחזור לחקירה, ניק.‬ ‫-רגע.‬
‫ספר לנו על ג'ו הקדוש.‬ ‫-היי.‬
‫די.‬ ‫-נשלחת הנה‬
‫כדי למכור לו באקה במיאמי, נכון?‬
‫- המטופל נמחק -‬
‫מה זה לעזאזל?‬ ‫-הוא נמחק.‬
‫כדאי לתת למקצוענים להוביל.‬
‫רק שאלתי שאלה.‬ ‫-שאלת הכוונה.‬
‫הנחת שג'ו שלח אותו הנה‬ ‫כדי שיעזור לו למכור במיאמי.‬
‫טעית. אם אין זיכרון כזה, נכנסים למצב סטטי.‬
‫אם זה יימשך יותר מכמה דקות,‬ ‫ייגרם נזק מוחי.‬
‫באניסטר. לעזאזל, פשוט תעשה את זה.‬
‫בסדר. בוא הנה, מהר.‬
‫זה בסדר, פוקס.‬
‫טעית בכיוון.‬
‫צעדת במורד השביל הלא נכון.‬
‫עכשיו חזרת...‬
‫חזרת למקום מוכר עם מישהו שאתה מכיר.‬
‫הבחורה ששלחת לג'ו,‬ ‫מתי ראית אותה בפעם האחרונה?‬
‫היי. סליחה על ההפרעה.‬
‫באתי לאסוף את המשלוח השבועי.‬
‫אני בכל מקרה צריך ללכת, מותק.‬ ‫תתנהגי יפה, אה?‬
‫ג'ו עוזב. תתקדם, ניק.‬
‫שב, פוקס.‬
‫עדיף שלא.‬
‫לג'ו לא אכפת.‬
‫אתה זוכר את הפעם הראשונה שנפגשנו?‬
‫הייתי מרוששת. לבדי.‬
‫חשבתי שלא נותר לי מה להפסיד.‬ ‫אבל טעיתי. עדיין היו לי...‬
‫קמצוץ תמימות וטיפת תקווה.‬
‫ואז אני...‬
‫ניסיתי באקה. וזה גזל ממני הכול.‬
‫את התמימות, את התקווה.‬
‫אבל גם את הפחד, את הכאב...‬
‫את האשמה.‬
‫הפכתי לבלתי מנוצחת...‬
‫כי כלום לא שינה יותר.‬
‫שום דבר חוץ מהפנינים הקטנות האלה.‬
‫כדאי שאלך.‬
‫ג'ו מחכה למשלוח הבאקה שלו.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫את גונבת מג'ו?‬
‫למה?‬
‫כי לא נותר לי מה להפסיד.‬
‫תתאפס, ניק.‬
‫אתה נרקב במכל בשביל הנרקומנית הזאת?‬
‫היא לא נרקומנית. היא לא.‬
‫לעזאזל. אפילו לא ידעת.‬
‫היא מעולם לא עשתה באקה. מעולם לא. נכון?‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫ידעת ולא אמרת כלום?‬
‫זה לא היה מקומי.‬
‫באקה זה סם שלא נגמלים ממנו. לעולם.‬
‫היא תחזור אליו ואל הסוחר שלה.‬
‫אז אני יודע איפה היא.‬
‫ניק!‬
‫מי היא הייתה?‬
‫מי היא הייתה כשלא הייתה איתי?‬
‫היא הייתה האישה שהכרתי?‬
‫או שהייתה האישה הזרה שראיתי?‬
‫האם היא ברחה מהעבר...‬
‫או שהיא רצה בחזרה אליו?‬
‫כדי לגלות לאן היא הלכה,‬ ‫היה עליי לדעת איפה הייתה.‬
‫הייתי צריך להיזכר...‬
‫בניו אורלינס.‬
‫מה לעזאזל אתה רוצה?‬
‫אני מחפש את ג'ו הקדוש. לורנזו שלח אותי.‬
‫חבר של לורנזו.‬
‫הוא אמר שהוא חבר של לורנזו.‬
‫חבר של לורנזו, אה?‬
‫יש לך עניין איתי, חבר?‬
‫עסקים. אני מעדיף לדבר על זה בפרטיות.‬
‫יוצא צבא, אה?‬
‫אתם מעמלנים אפילו את המשפטים שלכם.‬
‫שפוט של מי היית?‬
‫הייתי בחיל הים.‬ ‫ואז גייסו אותי למשמר הגבול.‬
‫גייסו... את זה אני מכיר.‬
‫ההמשלה כפתה עליך.‬
‫היא כפתה גם עליי,‬
‫רק שאזרחים יראי שמיים כמוני‬ ‫לא גויסו למשמר הגבול.‬
‫שלחו אותנו למחנות קטנים.‬
‫כלאו אותך.‬
‫ממש כאן בלואיזיאנה. בשטח תשע.‬
‫היית שם כשהסכרים נפרצו?‬
‫איך לדעתך קיבלתי את השם הזה?‬
‫בטוח לא כיוון שהייתי נוצרי אדוק.‬
‫"ג'יו" זה "תשע".‬
‫"קדוש" זה כי גילו‬ ‫שהתחת שלי מסוגל ללכת על המים.‬
‫אבל כל זה דם מתחת לגשר, חבר.‬
‫אלו עסקים, נכון?‬
‫נכון. אני צריך באקה ורמיליון. עשר פלטות.‬
‫כמויות, אה?‬
‫יש לך ביצים. ביצים גדולות.‬
‫בסדר. בוא נדבר על התשלום.‬
‫לצערי, התשלום הוא לא מה‬ ‫שמעכב את העסקה, חבר.‬
‫אלא אמון.‬
‫למשל, חבר שלך לורנזו מת לפני שנים.‬
‫פציעת עבודה.‬
‫וזה אומר שאתה לא מי שאתה טוען שאתה, נכון?‬
‫טוב.‬
‫אומרים שטביעה זה דבר שליו.‬
‫אבל אלו שטויות במיץ.‬
‫את זה למדתי במחנות, כשהאנשים שלך‬ ‫השאירו אותנו למות אחרי שהסכרים נפרצו.‬
‫הנה, אני אראה לך.‬
‫עכשיו, ספר לי למה באמת אתה כאן?‬
‫אני מחפש אישה.‬
‫איזו בחורה ברחה לך?‬
‫כנראה הביצים שלך לא כאלה גדולות אחרי הכול.‬
‫היא גנבה לך את הבאקה.‬
‫קוראים לה מיי.‬
‫ראית את הזמרת האהובה עליי.‬
‫אז באת לבית שלי במחשבה שהיא תחזור הנה?‬
‫סליחה, חבר.‬
‫לא ראיתי את מיי מאז שהיא ברחה לפני שנים.‬
‫אל תרגיש רע.‬ ‫היא עבדה עליי בדיוק כמו שעבדה עליך.‬
‫היי, אני יודע בדיוק מה היא לקחה ממני.‬
‫סמים, כסף, זמן.‬
‫אבל מה היא לקחה ממך?‬
‫בן זונה מסכן.‬
‫רימו אותך ואתה אפילו לא יודע למה.‬
‫היי, היי, היי. אל תדאג, חבר.‬
‫הכאב ייגמר בקרוב.‬
‫אבל לא בקרוב מדי.‬
‫ואטס?‬
‫אם תעזוב אותו, אירה בך בעצמי.‬
‫האקווריום שלי.‬
‫לעזאזל, נגמרו לי הכדורים.‬
‫רעיון טוב, לירות באקווריום.‬
‫כיוונתי לג'ו.‬
‫ראיתי פגיעה כזאת בעבר.‬
‫הריאות שלך יתמלאו בדם.‬ ‫אתה תיחנק לפני שתדמם למוות.‬
‫לא אאחל את זה לאויב הכי גדול שלי.‬
‫אל תיתני לי למות...‬
‫כמו שהם עשו במחנות.‬
‫אם כך, ניפרד כידידים.‬
‫למה אתה עושה את זה לעצמך, ניק?‬
‫מיי. מה היא הסתירה?‬
‫שמרת אותי שם?‬
‫נעולה עם כל שאר הזיכרונות?‬
‫אותך ואת המפתחות האבודים שלך.‬
‫פעם חשבת שאולי הכי טוב יהיה להשמיד אותם?‬
‫למה שאעשה את זה?‬
‫אולי יש סיבה לכך שזיכרונות דועכים.‬
‫אם רק נחפור בדברים הרעים‬ ‫שעשינו בעבר, לא נוכל להתגבר עליהם.‬
‫ואם נחפור בדברים הטובים...‬
‫ייתכן שדבר לא יתעלה עליהם.‬
‫אין לך זיכרונות שאת רוצה לנצור?‬
‫אני מניחה שיש אחד.‬
‫כשלונדון שקעה, ברחתי לניו אורלינס.‬
‫אבל ניו אורלינס הזכירה לי הרבה...‬
‫דברים רעים.‬
‫אז קניתי כרטיס בכיוון אחד לכאן.‬
‫כשהגעתי למיאמי, לא הייתה לי שום תוכנית.‬
‫לא היו לי חסכונות, לא היה לי איפה לגור.‬
‫אז מצאתי סירה קטנה בתעלה‬ ‫והלכתי לישון בתוכה.‬
‫בזמן שישנתי, איזה מניאק חתך את החבל.‬
‫נסחפתי דרומה, מעבר לפלורידה קיז,‬ ‫והייתי ממשיכה להיסחף לנצח...‬
‫לולא מצאתי את פרנסס.‬
‫פרנסס?‬
‫בהתחלה, חשבתי שזו פאטה מורגנה.‬
‫היא עישנה סיגריה בכניסה לבית עץ לבן...‬
‫באמצע הגלים.‬
‫זה היה כמו משהו מתוך חלום.‬
‫היא הכניסה אותי לביתה ועזרה לי להשתקם.‬
‫אז כשאני מרגישה מפוחדת או אבודה...‬
‫על זה אני חושבת.‬
‫אני חושב על שיר.‬
‫סבא שלי נהג לזמזם אותו.‬
‫לאחר שהוא מת,‬ ‫לא שמעתי את השיר במשך המון זמן.‬
‫ואז שמעתי אותו שוב.‬
‫שרת אותו בכזאת מתיקות, כאילו שמעולם...‬
‫שמעולם לא שמעתי אותו עד אותו רגע.‬
‫מה אתה מחפש שם בכלל?‬
‫את מה שהיא לקחה ממני.‬
‫היא הייתה נוכלת ששיחקה בי. היא חיפשה משהו.‬
‫אל תיעלב, ניק, אבל מה היא תרצה לקחת ממך?‬
‫הדבר היקר היחיד שברשותי לא שייך לי.‬
‫נכון. זיכרונות שטותיים. אתה מחפש בכוח.‬
‫תחשבי. היית פה איתה בפעם האחרונה שהיא באה.‬
‫ברור שהייתי.‬
‫היית איתה במשך כל הזמן?‬
‫ניק יבוא רק בעוד שעה.‬
‫לא, הבאתי את אלה לכבודו, אבל זה בשבילך.‬
‫קיוויתי שנוכל לדבר קצת.‬
‫את לא אוהבת אותי, נכון?‬
‫למה?‬
‫ניק טוב בלראות אנשים בתוך המכל.‬
‫העיניים שלי במיטבן כאן בחוץ.‬
‫את מסתירה משהו.‬
‫אני מכורה.‬
‫הייתי.‬
‫בניו אורלינס התמכרתי לבאקה.‬
‫ולא סיפרת לניק.‬
‫הוא לא ישפוט אותך.‬
‫הוא גם לא יביט בי עוד באותה הדרך.‬
‫למה את מספרת לי?‬
‫כי את תשפטי אותי.‬
‫אבל זה לא ישנה את איך שאת רואה אותי.‬
‫אין לי זכות לשפוט.‬
‫את יודעת איך קיבלתי את השם?‬
‫"ואטס"? הנחתי שזה מ...‬
‫בזמן המלחמה...‬
‫אחרי ששירתי בחזית, עבדתי בחימוש.‬
‫הלחמתי סוללות ליתיום לרחפנים.‬ ‫זה היה תפקיד מחורבן.‬
‫אבל הזדקקתי לכסף לי ולבת שלי.‬
‫יש לך ילדה?‬
‫היא כבר גדולה.‬
‫אנחנו לא בקשר. אני לא בדיוק טיפוס אימהי.‬
‫למרות שניסיתי לזמן מה.‬
‫אפילו הפסקתי לשתות.‬
‫הבעיה עם פיכחות היא שהמוח צלול.‬
‫אבל הידיים...‬
‫הן רועדות.‬
‫כל מה שנדרש היה גץ תועה אחד.‬
‫כל המקום הוצת כאילו שהיה יום העצמאות.‬
‫אחר כך, הבת שלי עברה לצפון...‬
‫לקרובי משפחה.‬ ‫-מצטערת.‬
‫ואני חזרתי לשתות.‬
‫הדבר היחיד שהציל אותי מטביעה היה ניק.‬
‫לכן נשארת כל השנים.‬
‫נאמנות.‬
‫זה, וכי הוא לא משלם לי מספיק‬ ‫כדי שאוכל להשקות את עצמי למוות.‬
‫גברים הם משונים, נכון?‬
‫הם לא רואים מה נמצא מולם.‬
‫אין מה לראות.‬
‫שתינו יודעות שזה לא נכון.‬
‫סלחי לי לרגע.‬
‫זה בסדר. התכוונתי ללכת בכל מקרה.‬
‫מה שראית שם...‬
‫אל תקפוץ למסקנות, ניק.‬
‫מה אני אמור לחשוב?‬
‫כל הזמן הזה הסתרת את זה ממני?‬
‫זה מסובך.‬
‫לא רציתי להרוס שום דבר בינינו.‬
‫היית אמורה להשגיח על המקום.‬
‫במקום, השתכרת ונתת לה להיכנס לכספת.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-תראי.‬
‫לא, לא, זה בלתי אפשרי.‬
‫אפילו עם המפתחות...‬
‫היא לא ידעה מה הקוד.‬
‫אפילו אני לא יודעת מהו.‬ ‫-זה לא קוד...‬
‫זו מנגינה.‬
‫היא חקרה אותי במשך חודשים ופיצחה את זה.‬
‫כל החלק שלי כאן.‬
‫רק רגע, תראי.‬
‫תראי את זה. קמרון, קמפבל, קפלן, קאמינגס.‬
‫אז מה?‬ ‫-אין קארין.‬
‫הקבצים של אלזה קארין.‬
‫הם אינם.‬
‫מה מיי רוצה מאלזה?‬ ‫היא בקושי יכלה לשלם לנו.‬
‫השוק הצף בפארק.‬
‫- מונית -‬
‫אדוני, אני מחפש את האישה הזאת.‬
‫אדוני, ראית את האישה הזאת? אלזה?‬ ‫-לא.‬
‫אדוני, ראית את האישה הזאת?‬ ‫-לא.‬
‫אני מחפש את אלזה קארין,‬ ‫נראה לי שהיא עובדת כאן.‬
‫אני רק רוצה לדבר איתה.‬
‫כן. לך דבר עם החולדה ששם.‬
‫תודה. היי.‬
‫היי, היי!‬
‫היי!‬
‫אני רק רוצה לדבר.‬
‫היי!‬ ‫-יש לי אישור, חזיר!‬
‫היי, אני לא שוטר, טוב?‬
‫אני חבר של אלזה, באתי לעזור.‬ ‫נראה לי שהיא בצרה.‬
‫איך לעזאזל אתה אמור לעזור לה עכשיו?‬
‫היא מתה.‬
‫מתה?‬
‫מה קרה?‬
‫אמרתי לשוטרים. אבל לא אכפת להם‬ ‫מה קורה לאנשים כמונו.‬
‫מה ראית?‬
‫אלזה התכוננה ללכת‬
‫ואיזה בחור החליט להיטפל אליה.‬
‫אני רק יודעת שלא היה לה סיכוי.‬
‫הוא הרג אותה.‬
‫לא ראיתי את פרדי מאז.‬
‫פרדי?‬
‫הבן של אלזה?‬
‫לאלזה היה ילד.‬
‫האיש פגע גם בפרדי?‬
‫הוא נתן לחברה שלו לטפל זה.‬
‫איזו כלבה ג'ינג'ית. היא תפסה אותו.‬
‫היא לא עזבה אותו לא משנה כמה הוא צרח.‬
‫מי היא הייתה?‬
‫מי היא הייתה כשלא הייתה איתי?‬
‫שקרנית.‬
‫מכורה.‬
‫רוצחת.‬
‫הייתי חייב למצוא אותה.‬
‫אבל מתברר שהיא כבר חיפשה אותי.‬
‫מיי?‬
‫שכח ממיי.‬
‫היא המשיכה הלאה.‬
‫ואני מציע לך לעשות את אותו הדבר.‬
‫זה אני.‬
‫המאהב לא יטריד אותנו יותר.‬
‫- קשר מוחי: מושהה -‬
‫שוב.‬ ‫-לא.‬
‫אתה רוצה להישרף?‬
‫לסבול לנצח מהמכות האלה?‬
‫אתה מוכרח לעזוב את זה.‬ ‫-לא.‬
‫בטוח נותר רמז לזהות שלו. אני צריך להיזכר.‬
‫ניק!‬ ‫-מה את עושה?‬
‫אני מצילה את התחת המכור שלך.‬
‫טוב.‬
‫קיוויתי שתעזוב את זה,‬ ‫אבל לא אתן לך לשרוף את עצמך.‬
‫מצאתי משהו בראייה ההיקפית שלך.‬
‫הפרצוף הזה נראה לך מוכר?‬
‫- טוען זיכרון‬ ‫פוקס, סמסון -‬
‫זה השוטר המושחת שעבד בשביל ג'ו הקדוש.‬ ‫-כן.‬
‫- נבחרה תמונה‬ ‫מדפיס עותק -‬
‫בוא נראה מה אייברי תגלה לנו.‬
‫- רוצים את העיר שלנו בחזרה -‬
‫תפילו את הברונים!‬
‫רוצחים!‬
‫העיר על סף מהומות.‬
‫מה קרה?‬
‫בן אדם, אתה כל כך הרבה במכל‬ ‫שאתה אפילו לא יודע?‬
‫ברון האדמה, וולטר סילבן...‬
‫האיש שהיית אמור לגבות ממנו עדות,‬ ‫הוא מת לפני כמה ימים.‬
‫מי שכאן קיווה שיפרקו את המונופול שלו.‬
‫- רוצחים מקומם בכלא -‬
‫אבל אלמנתו והבן שלו יירשו הכול.‬
‫מאוחר. מישהו עלול לראות אותנו.‬
‫נו, אימא. את סתם מבולבלת.‬
‫הם חושבים שזו טעות?‬
‫סטוץ ישן שלך, ניק?‬
‫כן, נפגשנו מזמן, כשרק פתחתי את העסק.‬
‫היא פנתה אליי לטיפול.‬
‫כשראיתי את תמרה, נזכרתי במשהו.‬
‫ברמז שהיה חבוי אצלי בראש במשך כל הזמן הזה.‬
‫חשבתי שאמרתי לך לא לחזור למכל.‬
‫טוב, מיי גנבה את כל הקבצים‬ ‫של אלזה, אבל יש עותק נוסף.‬
‫מה גילית?‬
‫דיברתי עם אייברי.‬
‫היא עדיין כועסת שהרסת לה את גביית העדות.‬
‫אבל היא נתנה לי מידע.‬
‫קוראים לו סיירוס בות'.‬
‫סיירוס בות'.‬
‫הוא עבד בשביל ג'ו הקדוש, אבל הם הסתכסכו.‬
‫אז הוא עבר למיאמי.‬
‫ועד לאחרונה, הוא עבד עבור...‬
‫וולטר סילבן.‬ ‫-כן.‬
‫תראי את זה. תקשיבי.‬
‫אל תדאגי, פרח שלי. אני אוהב אותך.‬
‫אני תמיד אדאג לך.‬
‫הקול הזה תמיד הפריע לי, אבל לא קישרתי.‬
‫ואז נזכרתי איפה שמעתי אותו.‬
‫בזיכרונות של תמרה סילבן.‬
‫האלמנה של וולטר.‬
‫זה היה לפני שנים.‬
‫מעולם לא שכחתי את הקול הזה.‬
‫מישהו ראה אותך?‬ ‫-לא.‬
‫תודה לאל. כולם כועסים מספיק גם ככה.‬
‫הם חושבים שזו טעות.‬
‫תקשיבי.‬
‫אל תדאגי, פרח שלי. אני אוהב אותך.‬
‫אני תמיד אדאג לך.‬
‫אומרים שעוד אי אפשר לדעת,‬ ‫אבל אני יודעת שזה בן.‬
‫אתה שמח? תגיד לי שאתה שמח.‬
‫אני שמח כל כך שאוכל לרקוד.‬
‫אין מוזיקה.‬
‫זוכרת את השיר שהתנגן בלילה שבו הכרנו?‬
‫בשלוש, אני רוצה שתדמייני אותו.‬
‫את שומעת אותו?‬
‫אני שומעת, וולטר.‬
‫וולטר היה המאהב של אלזה...‬
‫אני שומעת אותו.‬
‫והיה להם בן.‬
‫וולטר רצה שימות.‬
‫הוא ידע שהוא גוסס.‬ ‫הוא שלח את בות' לסגור קצוות עם מיי.‬
‫לא נוכל להוכיח את זה. לא עם זה.‬
‫כל מה שיש לך על אלזה‬ ‫נמצא בזיכרון שלך. זו עדות שמיעה.‬
‫אייברי לא יכולה להשתמש בזה, אבל אני כן.‬
‫אם אמצא את בות', אמצא את מיי.‬
‫ניק, חכה.‬
‫בכל הזמן שהכרת את מיי,‬ ‫עד כמה באמת הכרת אותה?‬
‫עד כמה באמת אהבת אותה?‬
‫למה לעזאזל אכפת לך?‬ ‫-כי אני יודעת כמה עיוור אתה יכול להיות.‬
‫אתה פגוע כי חשבת שאתה מאוהב.‬
‫אבל זה לא היה אמיתי.‬
‫היא הייתה רעיון, עטוף בשמלה צמודה.‬
‫ריק שלתוכו רצית לזרוק‬ ‫את כל החתיכות השבורות שלך.‬
‫אני רודף אחרי ריק?‬ ‫לפחות אני רודף אחרי משהו.‬
‫ואני לא פשוט בורח כל הזמן.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫ברחת מהבת שלך.‬
‫אתה יכול להיות בן זונה, אתה יודע?‬
‫אבל זה נכון, לא?‬
‫את כל מה שהיה לך חשוב,‬ ‫האקס שלך, הילדה שלך, העבודה שלך...‬
‫עזבת.‬
‫לא עזבתי אותך.‬
‫טוב, אולי היית צריכה.‬
‫כי אני לא עדיף על הבקבוק.‬ ‫אני סתם עוד מחבוא.‬
‫עדיף שתעבדי עם תא.‬
‫אתה לא רציני.‬ ‫-אני כן.‬
‫לא.‬ ‫-ואטס.‬
‫מה שיש לך איתי, אלו לא חיים.‬
‫זו בקושי פרנסה.‬
‫אולי עדיף שתמשיכי הלאה.‬
‫אתה מפטר אותי?‬
‫אתקשר בשמך לאחד התאים.‬ ‫אדאג לך לעבודה טובה.‬
‫לעזאזל איתך ועם הצדקה שלך.‬ ‫זה לא קשור אליי.‬
‫זה קשור אליך ולאובססיה המחורבנת שלך.‬
‫היא אחראית לרצח של אישה חפה מפשע‬
‫ולחטיפה של ילד קטן.‬
‫והיא השתמשה בקבצים שלי.‬
‫אז תפנה למשטרה.‬
‫שנינו יודעים שלמשטרה לא אכפת מזה.‬
‫אני מבקשת ממך.‬
‫אני מתחננת בפניך.‬
‫אל תלך בדרך הזאת.‬
‫תישאר כאן, בחיים האלה.‬
‫תישאר כאן איתי.‬
‫אני מצטער, ואטס.‬
‫אני חייב לעשות את זה.‬
‫בסדר.‬
‫קיבלת את ההחלטה שלך.‬
‫אני רק מקווה שתשרוד את זה.‬
‫כי בפעם הבאה,‬ ‫אני לא אהיה שם כדי להציל אותך.‬
‫למען בטיחותכם, אנא עמדו מאחורי הקו הצהוב.‬
‫משפחת סילבן, כמו שאר הברונים,‬ ‫חיים באדמות היבשות.‬
‫הם בנו סכרים שיבודדו אותם...‬
‫והובילו את הגלים לאזורים מסביב.‬
‫הברונים צפים‬ ‫בכך שהם מטביעים את כל מי שסביבם.‬
‫אומרים שהיחידים ששרדו‬ ‫את הטיטניק היו העשירים והחולדות.‬
‫הברונים הם גם וגם.‬
‫אני רוצה לשוחח עם גברת סילבן בקשר ל...‬
‫אני יודע בדיוק בקשר למה.‬
‫ואתה מאחר בשעה.‬
‫אתה קצת גבוה, לא?‬
‫נסה להיצמד לתסריט ותסדר את העניבה.‬
‫מישהו ראה אותך?‬
‫תודה לאל.‬
‫כולם כועסים מספיק גם ככה.‬
‫הם חושבים שזו טעות.‬
‫רוב השרופים נקרעים לגזרים‬ ‫על ידי העולמות שבהם הם חיים...‬
‫העולם האמיתי שסביבם,‬ ‫והעולם שהם מריצים בראשם.‬
‫רק העשירים מעצבים את העולם‬ ‫כדי שיתאים להזיות שלהם.‬
‫את זוכרת אותי?‬
‫נפגשנו בעבר. אני ניק באניסטר.‬
‫וולטר, בבקשה.‬
‫אומרים שאי אפשר לדעת...‬
‫אבל אני יודעת שזה בן.‬
‫הבן שלך כבר גדול.‬
‫אנחנו צריכים לדבר על סיירוס בות'.‬
‫בות' מאבטח שלך, נכון?‬
‫איפה הוא? ספרי לי.‬
‫אני שומעת את זה, וולטר.‬
‫אני שומעת.‬
‫טוב, סיימתי עם המשחקים. בעלך מת. בואי.‬
‫שטויות. וולטר ואני מצפים‬ ‫שהבן שלנו ייוולד בכל רגע.‬
‫מתי אנחנו?‬
‫עברו שנים, תמרה.‬
‫מתי השתניתי?‬
‫אי פעם שמעת על מישהי בשם אלזה קארין?‬
‫וולטר והיא ניהלו רומן.‬
‫פרח אחד מיני רבים.‬
‫אבל זה היה שונה. נולד לה ילד.‬
‫וולטר מעולם לא אהב לחלוק.‬
‫לכן הוא אמר לבות'.‬
‫מה הוא אמר לו?‬
‫להרוג אותם. את שניהם.‬
‫שמעת אותו אומר את זה?‬
‫הוא לא האיש שחשבתי שהוא יהיה.‬
‫כשאתה צעיר, אתה מצפה שהעתיד יהיה דבר אחד.‬
‫ואתה רואה את הדברים נופלים במקומם‬ ‫כמו שורת אבני דומינו.‬
‫אין לך מושג...‬
‫מה עומד לקרות.‬
‫בות'...‬
‫הוא עבד עם מישהו?‬
‫הייתה אישה.‬
‫איזו זונה מניו אורלינס.‬
‫איפה הם עכשיו?‬
‫תמרה, איפה בות' ומיי?‬
‫איפה אתה חושב?‬
‫עם כל שאר הזבל שאי אפשר לזרוק.‬
‫אתה האיש מגביית העדות.‬
‫אבטחה!‬
‫יש לי רק כמה שאלות.‬
‫הוא מטריד את אימא שלי!‬ ‫-אני לא מטריד.‬
‫זה בסדר. היי.‬ ‫-בוא.‬
‫אני מכירה אותך.‬
‫אתה האיש שזוכר את הזיכרונות של כולם.‬
‫מה תרצי שנעשה איתו, גברתי?‬
‫בדיוק מה שוולטר היה עושה איתו.‬
‫בוא נלך.‬ ‫-רגע, רגע!‬
‫אתה שמח כל כך.‬
‫תמרה!‬
‫אתה שמח כל כך...‬
‫היי!‬
‫סליחה, חבר. נסיים עם זה מהר.‬
‫שירת?‬
‫פעמיים במפרץ.‬
‫שלוש. בקו המערבי.‬
‫בפעם הבאה, אני לא אפספס.‬
‫אני רוצה לקנות את הסירה.‬
‫לא הצלחתי להשיג הרבה‬ ‫מאלמנתו של סילבן, אבל זה הספיק.‬
‫יש רק מקום אחד שבו הזבל נערם‬
‫לצד כל הנשמות האבודות של העיר.‬
‫מפעלי המחזור הישנים.‬
‫כדי למצוא את בות' ומיי,‬ ‫הייתי צריך ללכת לגיהינום.‬
‫תגידי את זה.‬
‫תגידי, "אנשים כמונו לא נופלים‬ ‫לתוך התאהבות, אנחנו מתרסקים."‬
‫ואז תיגעי בי כאן.‬
‫אל תזוז.‬
‫שלום, מיי.‬
‫לכי מכאן.‬
‫לכי.‬
‫בחור עקשן, נכון?‬
‫תגיד לי איפה היא.‬
‫בטח חשבת שזאת יד הגורל, מה?‬
‫מה?‬ ‫-מין סימן...‬
‫העובדה שהיא שרה את השיר מהילדות שלך.‬
‫אבל עם מיי, אין מקריות.‬
‫הכול נחקר...‬
‫ומחושב בקפידה.‬
‫אתה יכול לשנוא אותה על כך.‬
‫אבל מי אתה שתשפוט?‬
‫מיי ואני, אנחנו מעולם אחר.‬
‫מהעולם ששקע.‬
‫כשהגלים הגיעו, הם שטפו את השקרים שלנו.‬
‫הם חשפו את מה שהעולם הזה תמיד היה.‬
‫שממה עם חוק אחד.‬
‫לשרוד או למות.‬
‫מקום כזה הוא מעבר ל"טוב" ו"רע".‬
‫החטא היחיד שנותר הוא לשקר לעצמך.‬
‫לספר לעצמך שאתה טוב יותר מכל השאר.‬
‫שלך מגיע לעמוד...‬
‫בזמן שכולם סביבך שוקעים.‬
‫מעולם לא האמנתי לאשליה הזאת.‬
‫תמיד ראיתי את עצמי...‬
‫בדיוק כפי שאני.‬
‫ואני רואה גם אותך.‬
‫איפה היא?‬
‫אתה חושב שאתה נוקם בתור איזה גיבור.‬
‫איפה היא?‬
‫אתה סתם אדם חלול שמחפש אישה להאשים.‬
‫קדימה, תירה בי.‬
‫לא תשיג את מה שבראש שלי.‬
‫לעולם לא תמצא את מיי.‬
‫לעזאזל.‬
‫ספר לי סיפור.‬
‫סיפור? איזה מין סיפור?‬
‫סיפור עם סוף שמח.‬
‫אין כזה דבר סוף שמח.‬
‫כל הסופים עצובים.‬ ‫במיוחד אם הסיפור היה שמח.‬
‫אז ספר לי סיפור שמח...‬
‫אבל תסיים אותו באמצע.‬
‫אנשים אוהבים סודות.‬
‫הם חושבים שרק סודות ניתן לקחת לקבר.‬
‫אבל לא אתה, בות'.‬
‫אתה לא תזכה לשמור על הסודות שלכם.‬
‫אתה חושב שאתה רוצה תשובות...‬
‫אבל אתה לא.‬
‫אתה עיוור מזעם.‬
‫וזה מגן עליך.‬
‫הבורות שלך מגינה עליך.‬
‫כי כשתגלה סוף סוף מי זאת מיי באמת...‬
‫האמת...‬
‫לא תוציא אותך לחופשי.‬
‫היא תהרוס אותך.‬
‫כמו שהרסה אותי.‬
‫אתה יוצא למסע.‬
‫היעד שלך?‬
‫מקום וזמן שכבר חווית.‬
‫נשלחת למיאמי למצוא את מיי.‬
‫תראה לי את הרגע שבו מצאת אותה.‬
‫תתרחק ממני, מניאק.‬
‫ככה מתייחסים לחבר ותיק?‬
‫אני לא מכירה אותך, "חבר".‬
‫אבל אני מכיר אותך.‬
‫הבחורה לשעבר של ג'ו הקדוש.‬
‫אני לא יודעת מי זה.‬
‫ג'ו עדיין חרמן עלייך.‬
‫במיוחד מאז שברחת עם כל הבאקה שלו.‬
‫אתה השוטר המושחת שעבד איתו.‬
‫הוא שלח אותך להחזיר אותי?‬
‫כן.‬
‫אבל אני קבלן עצמאי עכשיו.‬
‫ג'ו אחראי לצלקות האלה?‬
‫נראה שלא רק אני גנבתי ממנו.‬
‫לעומתך, אני איראה כמו המונה ליזה‬ ‫אחרי מה שהוא יעשה לך...‬
‫אם אמסור אותך לידיו.‬
‫מכרתי את כל הבאקה מזמן.‬ ‫-לא בשביל זה באתי.‬
‫יש לי הצעה חדשה.‬
‫אלא אם את רוצה שג'ו יבוא לבקר...‬
‫אני מציע לך לשתף פעולה.‬
‫מה תרצה שאעשה?‬
‫אני רוצה שתעשי...‬
‫מה שאת עושה הכי טוב.‬
‫- באניסטר ושות' -‬
‫לבחור הזה.‬
‫זו הייתה מזימה.‬
‫ספר לי על החבר שלך מהמלחמה.‬
‫ניק.‬
‫באקה?‬
‫מה תרצי לדעת?‬
‫האנק? לעזאזל.‬
‫כל מה שעולה לך לראש.‬
‫אילו נשים הוא אוהב,‬ ‫לאיזו מוזיקה הוא מקשיב...‬
‫הוא נהג לשרוק שיר מסוים בחפירות.‬
‫היא תכננה הכול.‬
‫השיר.‬
‫העגיל.‬
‫אלוהים, אפילו המפתחות האבודים אבדו במכוון.‬
‫תעשי את זה שוב.‬
‫והפלת המפתחות!‬
‫את תעשי את זה שוב.‬
‫כל הזמן הזה, הייתי רק מטרה.‬
‫עברו שלושה חודשים.‬
‫זה לוקח זמן, טוב? המפתח אצל השותפה.‬
‫אני לא יודעת מה הקוד.‬
‫שקרנית! את מושכת זמן!‬
‫למה?‬
‫אל תגידי לי שהנכה הזה גרם לך לגדל מצפון...‬
‫נגעת לליבי.‬
‫אבל תזכרי, בתחום הזה,‬ ‫מצפון רק יוביל למותך.‬
‫החבלה הזאת, מה קרה?‬
‫אני רוצה את הקבצים האלה.‬
‫תראה לי.‬
‫הנה הם.‬
‫הבחור שאיתה, זה הברון הזה, נכון?‬
‫מה אתה מתכוון לעשות איתם?‬
‫אני אשמיד אותם.‬
‫וכל ראיה אחרת לרומן הקטן שלהם.‬
‫איזו ראיה?‬
‫לא לימדו אותך איך באים ילדים לעולם, מיי?‬
‫העשירים, הם ממש לא אוהבים שענף ממזרי‬
‫נובט מהעץ המשפחתי היקר שלהם.‬
‫הילד, מה קרה לו?‬
‫שלום, אלזה.‬
‫סליחה, אנחנו מכירים?‬
‫יש לנו חברים משותפים.‬
‫מה שלום פרדי? הוא כאן היום?‬
‫מה אתה רוצה מפרדי?‬
‫היי. היי, פרדי.‬
‫אתה יכול להגיד לי במה מדובר?‬
‫זיינת את הבחור הלא נכון.‬
‫לא. לא.‬
‫הוא אהב אותי.‬
‫הוא אמר שהוא יטפל בי.‬
‫כן...‬
‫הוא יטפל בשניכם.‬
‫טיפלתי בך קודם. תודי לי על זה.‬
‫אימא?‬
‫היי, פרדי.‬
‫תעזור לי, בבקשה?‬
‫אימא?‬ ‫-בוא.‬
‫עצור! פרדי, לא!‬ ‫-אל תפחד.‬
‫בוא, ילד. בוא.‬ ‫-לא, לא!‬
‫אני רוצה את אימא!‬ ‫-לא!‬
‫מה לעזאזל את עושה?‬
‫מה שחבל שלא עשיתי קודם.‬
‫לך! קדימה!‬
‫תיכנס לסירה!‬
‫תיכנס!‬
‫לך, לך, לך!‬
‫אימא!‬ ‫-תתכופף!‬
‫הכול בסדר.‬ ‫-אימא...‬
‫היא הצילה אותו.‬
‫היא ברחה ממך, חתיכת בן זונה.‬
‫- בות', סיירוס‬ ‫המטופל נמחק -‬
‫זה בסדר. זה בסדר. טעית בכיוון.‬
‫הובלתי אותך בדרך לא מוכרת.‬
‫בוא ננסה שוב.‬
‫אלוהים, ראית את מיי שוב, נכון?‬
‫אלוהים.‬
‫סגור!‬
‫הנחתי שתחזרי הנה.‬
‫זו הייתה התוכנית, אה? לברוח יחד?‬
‫לשחק באימא ואבא עם הילד?‬
‫כנראה שאיאלץ לחסל את שניכם.‬
‫לא, לא, לא! חכה, חכה.‬ ‫-בואי נקרא למאהב.‬
‫ניק לא יודע כלום.‬
‫קח אותי. אני אבוא איתך ואספר לך הכול.‬
‫בבקשה, אל תפגע בו.‬
‫תיכנסי לרכב.‬
‫העגיל. רצית שאמצא אותו.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫מיי.‬
‫היא חזרה.‬
‫בגללי.‬
‫מה לעזאזל עשית לה?‬
‫בואי לא נעשה את זה קשה יותר‬ ‫ממה שזה מוכרח להיות, אה?‬
‫תבלעי.‬
‫לא עוד. לא.‬ ‫-באקה לא מזוקקת.‬
‫עכשיו, ספרי לי, איפה הילד?‬
‫בקרוב, הבאקה תתחיל להשפיע‬
‫והיא תחזיר את מיי שאני הכרתי.‬
‫וכשזה יקרה...‬
‫אין דבר שלא תגלי.‬
‫אין מעשה שלא תעשי.‬
‫אין אדם שבו לא תבגדי.‬
‫גם בילד...‬
‫גם בחבר שלך.‬ ‫-אלוהים.‬
‫עכשיו ספרי לי כל מה שאת יודעת. הבנת?‬
‫גלי לי איפה הילד.‬
‫אתה כבר יודע.‬
‫אתה יודע.‬
‫מיי?‬
‫סיפרתי לך, אתה לא זוכר?‬
‫בהתחלה, חשבתי שזו פאטה מורגנה‬ ‫שצפה לה בין הגלים.‬
‫בית עץ לבן.‬
‫הוא הציל אותי פעם.‬ ‫ואולי, אולי הוא יציל גם את פרדי.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫מיי.‬
‫סליחה שלא סיפרתי לך קודם.‬
‫אבל אתה כאן עכשיו, נכון?‬
‫יש לנו הזדמנות אחרונה.‬
‫כן, מיי, אני כאן. אני ממש כאן.‬
‫יש כל כך הרבה דברים שרציתי לספר לך.‬
‫אבל פחדתי.‬
‫הבטת בי כפי שאיש לא הביט בי קודם.‬
‫רציתי להיות האדם הזה שראית.‬
‫מטופש כל כך מצידי לחשוב‬ ‫שהתאהבות יכולה להציל אותי.‬
‫אנשים כמונו לא נופלים לתוך התאהבות.‬
‫אנחנו צונחים למקומות...‬
‫עמוקים ואפלים.‬
‫אבל אהבה?‬
‫אהבה היא הדבר שאליו אנחנו מטפסים.‬
‫שלב אחרי שלב, אנחנו מרימים את עצמנו...‬
‫ושואפים למשהו גדול יותר.‬
‫אם רק נוכל להיאחז בדבר.‬
‫הלוואי שהייתי נאחזת יותר זמן.‬
‫תישארי. תישארי.‬
‫אני אוהבת אותך...‬
‫ניק.‬
‫ניק?‬
‫עם מי לעזאזל את חושבת שאת מדברת?‬
‫עם האיש שיהרוג אותך!‬
‫יש רק דרך אחת החוצה.‬
‫מיי, לא. לא, לא, לא. רגע, לא.‬
‫לאן את חושבת שאת הולכת?‬
‫מיי!‬
‫לא, לא, מיי. מיי, מיי, לא, לא...‬
‫לא אתן שימצא את פרדי.‬
‫תישארי. אל...‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא, לא... לא. לא!‬
‫לא, לא, לא!‬
‫מיי טעתה, אני לא אהרוג אותך.‬
‫כי למות זה קל.‬
‫כמה רגעים של סבל ואז כלום.‬
‫מגיע לך יותר מכלום. מגיע לך לזכור.‬
‫אנחנו יוצאים למסע.‬
‫מסע במורד שביל שניסית לשכוח אבל לא הצלחת.‬
‫מסע אל הפחד הגדול ביותר שלך,‬ ‫הכאב הגדול ביותר שלך.‬
‫איך קיבלת את הצלקות, בות'?‬
‫קוראים להן "חולדות השמיים".‬
‫אלו סתם יונים...‬
‫עם כנפיים כהות.‬
‫הן מה שהן נועדו להיות.‬
‫יצור.‬
‫אמרתי לג'ו שלא נוכל לסמוך עליך.‬
‫אתה גונב לו מההכנסות.‬
‫ברור.‬
‫כל העיר הזאת מושחתת. זה פשע לא לגנוב.‬
‫אתה מרגיש את האש?‬
‫שורפת כמו ששרפה באותו הלילה?‬
‫אבל ללילה הזה אין סוף.‬
‫הלילה הזה יימשך עד סוף חייך!‬
‫כאן המסע שלך מסתיים!‬
‫- מתח -‬
‫אומרים שאי אפשר לדעת...‬
‫אבל אני יודעת שזה בן.‬
‫אל תטרח לקרוא לשומרים, בסדר?‬ ‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫שב.‬
‫במשך זמן רב ידעת‬ ‫על הרומן של אבא שלך, נכון?‬
‫בטח היית המום לגלות שנולד לו ילד נוסף.‬
‫לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫בטח שכן.‬
‫הוא היה מאוהב באלזה.‬
‫אל תדאגי, פרח שלי.‬
‫ונשבע להגן עליה ועל בנה.‬
‫אני תמיד אדאג לך.‬
‫הוא חיפש אותם.‬
‫הוא רצה ליישר איתם את ההדורים לפני שמת.‬
‫מצאת אותה?‬ ‫-לא, אבא.‬
‫לא רצית להתחלק בכסף, נכון?‬
‫אז שכרת את בות' שיהרוג אותם‬
‫כדי שכל הכסף יישאר שלך.‬
‫שטויות.‬
‫אימא שלך ניסתה לספר לי.‬
‫וולטר מעולם לא אהב לחלוק.‬
‫היא פשוט התבלבלה בינך לבין אבא שלך.‬
‫קל להבין מדוע.‬
‫אימא מתבלבלת.‬
‫לא בקשר לזה.‬
‫בות' הוכיח את זה עם שיחת טלפון.‬
‫זה אני.‬
‫חשבתי שהוא עובד עם אישה שהכרתי.‬
‫אבל טעיתי.‬
‫ולא יכול להיות שהוא התקשר לאבא שלך.‬
‫כי אבא שלך כבר מת.‬
‫והמתים לא עונים לטלפון.‬
‫אבל אתה כן.‬
‫היית צריך לזרוק את הטלפון.‬
‫תנקוב במחיר.‬
‫יהיה לי כמה שתצטרך‬ ‫ברגע שהנכס יהיה חופשי משעבוד.‬
‫אני בספק.‬
‫אבל אחיך למחצה, פרדי, יהיה לו די נוח.‬
‫פרדי...‬ ‫-בחיים, כן.‬
‫המשטרה אספה אותו הבוקר.‬
‫הם מצאו אותו בבית עץ לבן‬ ‫על יד חופי הקיז...‬
‫בריא ושלם.‬
‫לא יעבור עוד זמן רב‬ ‫עד שהמשטרה תבין מה קרה.‬
‫הם יבואו לעצור אותך בקרוב.‬
‫קדימה. תעשה את זה.‬
‫לא אתן להם לקחת אותי.‬
‫בין זיכרון לתהום הנשייה...‬
‫אני יודע באיזה עינוי הייתי בוחר.‬
‫אבל מעולם לא טיפלת בעבודה המלוכלכת בעצמך.‬
‫אני בספק אם אתה מסוגל להתחיל עכשיו.‬
‫בשלוש, אני רוצה שתדמיין אותו.‬
‫אחת, שתיים...‬
‫אני שומעת אותו, וולטר.‬
‫אני שומעת אותו.‬
‫אל תדאגו. אבא שלכם בידיים טובות.‬
‫התא ישמר את הגוף שלו במשך שנים.‬
‫כן?‬ ‫-תודה.‬
‫אתן לכם כמה דקות.‬ ‫-תודה.‬
‫אם חשבת להיכנס,‬ ‫סמוך עליי, לא תוכל לממן את זה.‬
‫שרפתי מישהו בכוונה.‬
‫איזה בדחן.‬
‫מתבדח על משהו כזה.‬
‫כולם יודעים שזה חמור יותר מרצח.‬
‫זו לא בדיחה.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש לך משאלת מוות?‬
‫הפרקליט ישלוף את הווידוי הזה‬ ‫מהראש שלי עם המכל.‬
‫זה מה שאני רוצה.‬ ‫-מה?‬
‫מה אלו?‬ ‫-זיכרונות.‬
‫הם שייכים לאלזה קארין‬ ‫ולסיירוס בות', הרוצח של אלזה...‬
‫ושל מיי.‬
‫מיי מתה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫קחי. תני אותם לאייברי.‬
‫היא תגבה ממני עדות.‬
‫היא תשאל עליך.‬
‫אני בונה על זה.‬
‫סליחה, ואטס.‬
‫הייתי מבקש ממישהו אחר,‬ ‫אבל מסתבר שאת החברה היחידה שלי.‬
‫כן.‬
‫חבל שלא פיטרתי אותך מזמן.‬
‫וואו, תודה.‬
‫עכשיו אני רואה בבירור את כל מה שפספסתי.‬
‫הרגעים הטובים ביותר שלך לא חלפו, אמילי.‬
‫הם מחכים שתגיעי אליהם.‬
‫הבת שלך...‬
‫לכי תמצאי אותה.‬
‫יש עוד זמן.‬
‫אתה מתנהג כאילו לא אראה אותך שוב.‬
‫את תראי אותי. אני אראה אותך.‬
‫תמיד תמכת בי.‬
‫אני לא מצפה שזה ישתנה.‬
‫אבל קודם, תצטרכי לשמוע את הווידוי שלי.‬
‫בסדר.‬
‫זה התחיל, כפי שאת יודעת...‬
‫עם צרור מפתחות אבוד.‬
‫אבל הוא לא באמת אבד...‬
‫הוא אפילו לא נשכח.‬
‫זה התחיל כהונאה...‬
‫אבל בסוף, זה הפך למשהו אמיתי.‬
‫העיר הגיבה במהירות‬ ‫לשמועה על הפשעים של סילבן.‬
‫הזעם נגד הברונים נאגר במשך זמן רב מדי.‬
‫לא היו קירות שיכלו להכיל אותו.‬
‫הטפטוף הפך לשיטפון.‬
‫אולי הפעם הוא ינקה את העולם.‬
‫כך או כך...‬
‫אני לא אדע.‬
‫על התפקיד שלי בחשיפת השערורייה של סילבן...‬
‫אייברי הציעה לי עסקה.‬
‫לא זכיתי לצאת לחופשי...‬
‫אבל קיבלתי את מה שרציתי.‬
‫אתה יוצא למסע.‬
‫מסע בזיכרון.‬
‫היעד שלך?‬
‫מקום וזמן שכבר חווית.‬
‫כדי להגיע לשם...‬
‫אתה רק צריך ללכת בעקבות הקול שלי.‬
‫העבר יכול לרדוף אדם.‬
‫כך אומרים.‬
‫והעבר הוא רק רצף רגעים.‬
‫כל אחד מהם מושלם.‬
‫שלם.‬
‫חרוז במחרוזת הזמן.‬
‫סגור.‬
‫מצטערת. אני יודעת שמאוחר.‬
‫איבדתי את המפתחות בדרכי הביתה.‬
‫העבר לא רודף אותנו.‬
‫הוא אפילו לא יזהה אותנו.‬
‫אם יש פה רוחות רפאים...‬
‫אלו אנחנו, שרודפים את העבר.‬
‫אנחנו רודפים אותו...‬
‫כדי שנוכל להביט בו שוב.‬
‫לראות את אלו שחסרים לנו...‬
‫ואת הסיבות שבגללן אנחנו מתגעגעים אליהם.‬
‫עכשיו אני רואה אותך בשלמותך.‬
‫את האופל שלך לצד האור.‬
‫שמנצנץ...‬
‫כמו העיר בין ערביים, כשהיא בשיא יופייה.‬
‫ספר לי סיפור.‬
‫סיפור? איזה מין סיפור?‬
‫סיפור עם סוף שמח.‬
‫אין כזה דבר סוף שמח.‬
‫כל הסופים עצובים.‬
‫במיוחד אם הסיפור היה שמח.‬
‫אז ספר לי סיפור שמח, אבל תסיים אותו באמצע.‬
‫סבתא?‬
‫את מתגעגעת אליו...‬
‫נכון?‬
‫געגועים הם חלק מהעולם הזה.‬
‫ללא העצב...‬
‫לא נטעם את המתיקות.‬
‫לפני זמן רב, בחרנו בסופים שלנו.‬
‫הוא פנה לאחור...‬
‫ואני הבטתי לפנים.‬
‫אני רוצה לחשוב שבחרנו את מה שנכון לנו.‬
‫כשהחזקתי אותה בין זרועותיי,‬ ‫חשבתי על סיפור.‬
‫זו טרגדיה...‬
‫אבל רק אם מגיעים לסוף שלה.‬
‫שמעת פעם על אורפאוס ואורידיקה?‬
‫הם היו זוג, ומאוהבים מאוד.‬
‫עד שיום אחד, אורידיקה מתה.‬
‫זה סיפור נורא.‬
‫עוד לא הגעתי לאמצע.‬
‫אורפאוס ירד לשאול...‬
‫התחנן בפני השטן שישחרר אותה, עד ש...‬
‫לבסוף, השטן הסכים...‬
‫בתנאי אחד.‬
‫אסור היה לו להביט לאחור עד שיצאו מהשאול.‬
‫ומה קרה?‬
‫אורפאוס החזיק בידה...‬
‫והשיב אותה לחיים.‬
‫והם חיו באושר ועושר?‬
‫איזה עוד סוף יכול להיות?‬
‫מסע בזיכרון‬